25.000 Romanian from DVD RETAiL © 11-08-2013
FRATELE URS
Aceasta este o poveste din vremuri îndepărtate,
când măreții mamuți încă mai cutreierau aceste ținuturi.
Este povestea mea și a celor doi frați ai mei.
Când eram tineri,
ni s-a spus că lumea e plină de magie.
Secretul acestei magii este schimbarea continuă a luminii
care dansează prin înalturi.
Femeia șaman din satul nostru
ne-a spus că aceste lumini sunt spiritele strămoșilor noștri,
și au puterea de a schimba lucrurile în lumea noastră.
Lucrurile mici, devin mari.
Iarna devine primăvară.
Un lucru se schimbă întotdeauna în altul.
Dar cea mai mare schimbare pe care am văzut-o,
a fost cea a fratelui meu.
Un băiat care își dorea foarte tare
să devină bărbat.
- La Pământ! - Ce?
La Pământ!
Kenai.
Niciodată să nu mulgeți o căprioară.
Nu. Nu, nu face asta. Nu, haide. Nu! Nu!
Hei. Nu vreți să terminați?
Nu-i nimic. În curând nu se va mai purta așa cu mine.
Ah, da, marea ceremonie.
Indiferent ce spun spiritele, vei fi totdeauna fratele nostru mai mic.
- Ei bine, așteaptă să-mi iau totemul. - Prâslea.
Hei, am spus să încetați.
Dacă luăm mai repede peștele ajungem mai repede la ceremonie.
Hai să încercăm să ne înțelegem câteva ore. OK, Denahi?
- Cum vrei. - OK, Ken...
Deci, ce mai așteptăm?
Când Pământul era tânăr Și aerul era dulce
Iar munții Sărutau cerul
În marea lume îndepărtată
Cu multele sale căi
Omul și natura trăiau împreună
În această sălbăticie Periculoasă și frumoasă
Trăiau trei frați Legați prin dragoste
Cu inimile pline de bucurie
Acum cer să fie călăuziți
Rugându-se La ceruri
Mari spirite ale celor ce au fost
Luați mâinile noastre și călăuziți-ne
Umpleți-ne inimile și sufletele Cu tot ce știți
Arătați-ne că în ochii voștri
Suntem toți la fel
Frati unii cu alții Rămânem în această lume
Cu adevărat frați egali
Dați-ne înțelepciune Pe care să o transmitem fiecăruia
Și dați-ne putere Să înțelegem
Că lucrurile pe care le facem
Alegerile pe care le facem
Dau sens tuturor aspectelor vieții
Să privim și să ne minunăm De toate câte ne sunt date
Într-o lume Care nu este totdeauna ce pare
Fiecare cotitură pe care o facem
Nu face decât să ducă la alta
O călătorie se sfârșește Dar alta începe
Mari spirite ale celor ce au fost
Luați mâinile noastre și călăuziți-ne
Umpleți-ne inimile și sufletele Cu tot ce știți
Arătați-ne că în ochii voștri
Suntem toți la fel
Frați unii cu alții Rămânem în această lume
Cu adevărat frați egali
- Kenai s-a întors. - Kenai.
Kenai, ești bucuros că azi primești piatra ta spirituală?
Nu e o piatră. Va fi totemul meu.
O să primesc probabil un dinte de tigru pentru curaj,
putere sau măreție.
- Ceva ce mi se potrivește. - Poate un mamut pentru capul tău mare?
- Nu uita să legi coșul. - Nu-ți face griji.
Nici un urs tâmpit nu se apropie de pește.
Leagă-l.
- S-a întors. Tanana s-a întors. - Haide.
- Haide, Kenai, să mergem. - Haide.
Tanana are piatra ta. Haide.
Mari spirite ale celor ce au fost
Luați mâinile noastre și călăuziți-ne
Umpleți-ne inimile și sufletele Cu tot ce știți
Arătați-ne că în ochii voștri
Suntem toți la fel
Frați unii cu alții Rămânem în această lume
Cu adevărat frați egali
Frați egali
Nana.
- Hei, Nana. - Bună, scumpete.
Ce fetiță mare.
Când împlinim vârsta hărăzită, marile spirite ne dezvăluie un totem
care ne călăuzește tot restul vieții.
Pe unii, curajul îi călăuzește.
Pe alții răbdarea.
Iar pe unii, frumusețea.
Kenai.
- Ești nervos? - Nerăbdător.
Așa și trebuie. E unul bun.
Kenai, am fost la muntele unde luminile ating pământul,
și marile spirite mi-au dezvăluit totemul tău.
Ca să devii bărbat, faptele tale trebuie să fie călăuzite de un lucru.
Totemul tău este
dragostea.
- Ce? - Da, dragostea.
Ursul iubirii?
O dragoste care leagă și unește toate viețuitoarele.
- Cine vrea să facă schimb? - Nu se poate schimba.
Kenai, dragostea este cel mai prețios totem.
Se dezvăluie pe căi neașteptate.
Lasă dragostea să-ți îndrume faptele. Apoi, într-o zi, vei deveni bărbat.
Îți vei lăsa amprenta alături de cele ale strămoșilor noștri.
Iată-l.
Vino aici, iubărețule.
- Lasă-mă în pace. - Kenai, stai.
- Îmi pare rău. - Ce?
Totemul tău, cred că e minunat.
- Serios? - Da. Și am făcut ceva pentru tine.
Chiar?
Acum când o să te învârți iubind pe toată lumea,
o să miroși grozav.
Nu e frumos? În loc să vă certați, vă oferiți flori unul altuia.
Da, nu e drăguț? E deja foarte atașat de totemul său.
Hei, cap sec, ai grijă de pește.
Sigur. Kenai mă iubește, nu mă iubește.
- Kenai. - Într-o zi o să...
- El e atât de... - Hei, prostuțule.
Totemul lui o fi înțelepciune, dar nu înseamnă că e înțelept.
- Uită-te la el. - Kenai mă iubește, nu mă iubește.
- Bună, Denahi. - Oh, salut.
Lasă-mă.
Da, spiritele au zăpăcit totemurile noastre.
M-am simțit la fel când Tanana mi l-a dat pe al meu.
- Du-te de aici. - Serios.
Am spus "Vulturul Călăuzitor? Ce înseamnă asta?"
Acum că am crescut, știu că înseamnă să fiu conducător
și să am grijă de voi doi.
Eu vreau doar să-mi pun amprenta pe zidul ăla.
Ai răbdare, Kenai. Călăuzit de totemul tău, o vei face.
- Zău? - Garantez.
Da, ce să spun, ursulețul iubirii?
Adică, un urs nu iubește pe nimeni.
Ei nu gândesc. Nu simt nimic. Ei sunt...
- Sunt hoți. - Nu l-ai legat, nu-i așa?
- Trebuia să-ți dea totemul tonților. - Încetați.
- O să facem alt coș. - Noi?
Oh, nu. Mi-a luat două săptămâni să fac coșul ăla.
Pune-l pe iubăreț să-l facă. El strică lucrurile tot timpul.
- Tipic pentru Kenai. - Bine. Mă duc să-ți aduc coșul.
Kenai, așteaptă.
Ce e?
Kenai.
- Unde s-a dus? - Dacă avem noroc, departe.
Kenai.
- Kenai. - Sitka, nu, trebuie să fugi de acolo.
- Ce? - Ursul. În spatele tău.
Hei, ursule, vino. Aici.
Hai, ursule, vino încoace.
Denahi.
- Ține-te bine. - Trage.
Sitka.
Haide.
Sitka.
Sitka, unde ești?
Kenai.
Nu.
Sitka.
Denahi, hai să-l căutăm.
Sitka.
Sitka, unde ești?
- Ești gata? - Pentru ce?
Să mergem după urs.
Știu ce simți, dar nu e bine să ucizi ursul.
Poftim? Fratele nostru e mort din cauza acelui monstru.
Eu nu cred că ursul e de vină, Kenai.
- Înțeleg. - Nu devii bărbat dacă omori ursul.
Acum faci pe deșteptul.
Încerc să-mi urmez totemul. Tu de ce nu o faci?
Chiar crezi că dragostea are de a face cu a fi bărbat?
Un bărbat adevărat nu ar sta aici fără să facă nimic.
Kenai. Nu supăra spiritele.
Spiritele. Mulțumesc pentru înțelepciune.
Trebuie să-l opresc.
Ai plecat prea devreme, Sitka.
Frații tăi au nevoie de îndrumarea ta.
Kenai.
Sitka.
Nu.
Nu învinuiesc ursul, Kenai.
Un bărbat nu ar sta cu mâinile în sân.
Deci, Kenai, ai hotărât să te alături celor vii.
Ai un cucui zdravăn.
Cred că a fost o cursă pe cinste de-a lungul prăpastiei.
Tanana?
Nana, nu o să crezi asta.
Am fost în vârful unei pietre imense și deodată...
Kenai, dragă.
Nu vorbesc limba urșilor.
Nu.
Bine. Vrei să te liniștești?
Kenai.
Asta nu o să meargă.
Kenai, ascultă-mă. Sitka a făcut asta.
Straniu. Spiritele nu fac de obicei asemenea schimbări.
Ah, vai.
Sitka trebuie să fi plănuit ceva măreț pentru tine.
O să vezi lucrurile cu totul altfel.
Vezi lucrurile în alb-negru sau în culori?
Hei. Ascultă-mă. Te-ai băgat singur în beleaua asta.
Dacă vrei să te schimbi, vorbește cu spiritul fratelui tău.
O să-l găsești pe muntele unde luminile ating pământul.
El te va ajuta să îndrepți greșelile pe care le-ai făcut.
Dar nu am făcut nimic greșit.
Tanana?
Stai. Nu am făcut nimic greșit.
- Nici nu știu cum să ajung acolo. - Ce s-a întâmplat cu ei?
Acum o clipă erau aici și acum au dispărut.
Mda, e ceva ciudat.
Deci spui că nu le-ai mâncat și nici nu știi unde sunt?
Hei, tu. Tocmai ai vorbit.
Îndepărtează-te, foarte încet.
- Cum ați făcut asta? - Știam că sunt la tine.
Mai e mult?
Nu mă face să întorc formația înapoi.
Hei. Stați. Veniți înapoi. Încerc să aflu unde luminile...
- De ce se agită ăsta atâta? - Poate s-a găinățat gâsca pe el.
Se uită încoace. Să o ștergem. Pe aici.
- Nu, pe aici. - Mulțumesc foarte mult.
- Nu mișca și... - Hei, voi doi.
- Capu' jos! - Cred că ne-a văzut. Ce facem?
- Prefă-te că nu suntem aici. - Nu suntem aici.
- Ce faci? - Ai spus să...
- Nu scoate un cuvânt. - OK.
- Am spus, "Nu scoate un cuvânt". - Scuză-mă.
- Nu ne mânca. - Nu ți-ar place, mirosim prea tare.
Mănâncă-l pe tembelul ăla.
- Duhoare de brad. - Coadă țeapănă.
- Picioare schiloade. - Nas borcănat.
- Scuze. - Ai mers prea departe acum.
- Îmi pare rău. - Băieți.
- Al tău e mai borcănat. - Nu mănânc pe nimeni.
- E foarte drăguț din partea ta. - Mă cheamă Rutt.
- El e fratele meu, Tuke. - Cum stă treaba, ursule?
- Nu-mi spune așa. - Scuze...
- Dle Urs? - Adică, nu sunt urs. Urăsc urșii.
- He-hei, ești un castor mare. - Nu mai spune.
Știți unde e locul în care luminile ating pământul?
Nu. Ne pare rău, ursule. Castorule.
Nu sunt castor, sunt urs... Nu, vreau să spun că nu sunt urs.
- Sunt om. - Pardon?
Am fost transformat în urs.
Magic. Am fost ridicat la cer de fratele meu.
- Zăbăuc. - Noroc.
Nu. Trăsnit.
- Ești OK? - Nu. Ursul ăla. De acolo.
- E nebun. - Nu sunt nebun.
- Cine a spus că ești? Înțelegem. - Serios?
Da. Vezi tu, nici noi nu suntem elani.
- Nu suntem? - Nu.
Suntem... Suntem veverițe.
Oh, da. Frumos.
Ei bine, de fapt el e veveriță. Eu sunt lup pur-sânge.
Uită-te la caninii ăștia.
Dă-i pace.
De ce naiba vorbesc cu doi elani tăntălăi?
- Nu, suntem veverițe. - Lup.
O să-l găsesc singur.
- Nu aș merge încolo. - De ce nu?
Ei bine... Era un motiv.
- Tu ai spus-o. - Încerc să...
- Ei, ți l-ai amintit? - Nu, dar mă scoate din minți.
Hei. Calea e liberă?
- Ce? - Sunt vânători prin preajmă?
- Nu. - Bun.
Cum te simți? Nu ai văzut capcana?
Eu am văzut-o de la un kilometru. Trebuie să fii puțin jenat.
Nu-ți face griji.
Nu o să spun nimănui.
- Ce? - Trebuie să cobori. Lasă-mă să te ajut.
Așteaptă.
- Nu te mișca. - Hei... Încetează!
Dacă doar...
- Încetează. - Nu merge.
Te poți da jos doar dacă îți ronțăi piciorul.
Nu am nevoie de ajutorul unui ursuleț tâmpit. Am nevoie doar de băț.
- OK, ia-l. - Nu, îl iau singur.
Pune-l înapoi. Nu, unde l-ai găsit.
Mai la stânga. Lângă piatra aia.
- Aici? - Da.
OK.
Mamă, ce tare e pomul ăsta.
Când eram mic, mă cățăram mereu în copaci. Tot soiul de copaci.
Mă cățăram în brazi, stejari, cedri, arțari, mesteceni, sălcii...
Îmi lăcrimau ochii și aveam limba umflată.
După aia, am fost mai atent la ce ling.
Vezi? Totul e să-ți folosești capul.
Asta a fost nostim. Fă-o din nou.
- Tu nu trebuie să te duci undeva? - Ba da, la Vâltoarea Somonilor.
Știi ceva? Eu te dau jos și mergem împreună.
- Bine? - Da, bine.
Dacă prin cine știe ce minune mă dai jos, merg cu tine la...
- Vâltoarea Somonilor. - Cum vrei. Dar dacă nu poți...
Te întorci, pleci și nu te mai întorci niciodată.
- Juri? - Da.
- Pe degețelul mic? - Da, sigur, pe degețelul mic.
Dar capcana e făcută de oameni și tu ești un ursuleț prost.
E imposibil ca tu să fii în stare să...
Mă gândesc să călătoresc ziua și să dorm noaptea.
Ora mea de culcare e la o oră după apus...
Fugi.
Da, călătorie sprâncenată.
Denahi.
Denahi, m-ai găsit.
Nu știi ce coșmar a fost ăsta.
Denahi? Sunt eu. Kenai.
A plecat? Cred că voia să...
Hei. Nu pot respira.
- De ce mă fugărește? - Asta fac toți.
- Dar nu îi stă în fire. - Din fericire pentru el, nu ne-a găsit.
Pentru că atunci când mă bat, devin nebun ca o minge furioasă de blană maro.
Adică, nu vreau să mă laud, dar știu ceva figuri.
Oh, serios?
Prima, neînsemnată, pe care am numit-o "Sfârtecarea".
Iar ăsteia îmi place să-i spun "Furia Zburătoare a Morții".
- Vine înapoi. - Unde?
Tipic.
Da, ei bine, data viitoare când dăm de vânător...
Nu există nici un "noi". Nu te duc la nici o Vâltoare a Somonilor.
Ce? Dar ai jurat pe degețel.
Da, ei bine, lucrurile se schimbă.
Pe altă dată, puștiule.
Stai...
Adevărul este, am fost separat de mama mea.
Și acum, cu vânătorul ăsta prin preajmă...
- Puștiule, am și eu problemele mele. - Haide. Te rog.
Nu putem merge împreună? Sunt mulți urși și tone de pește.
În fiecare noapte privim cum luminile ating muntele. Anul trecut...
- Ce ai spus? - O mulțime de urși și pește.
Știi locul unde luminile ating pământul?
În vârful muntelui, la Vâltoarea Somonilor.
- Râzi de mine. - Nu, sunt practic una lângă alta.
Haide, o să-ți arăt. O să fie minunat.
Promit să te ajut să scapi din toate cursele în care cazi.
Nu o să mai intru în alte...
- capcane. - Hai. Ce zici?
Sigur poți să mă duci acolo unde luminile ating pământul?
Da, nici o problemă.
- Dacă mă ții în loc... - Nu. Îți promit.
Bine, pornim mâine la prima oră.
Las-o mai moale cu drăgălășenia de ursuleț, OK, puștiule?
Numele meu nu este "puști". Este Koda.
Pe tine cum te cheamă?
- Bună ziua. - Cum merge?
Splendid. Azi avem multe de făcut. Vrei să începem?
- Da. O secundă. - Bine.
- Ajută-mă să trosnesc nițel. - Bine.
- Acum ești gata? - Aproape.
Vreau doar să fac "câine cu fața înainte".
- Ah, haide. - Bun. OK.
Și dă-i drumul.
Aici e o iarbă foarte bună.
Să nu te atingi de peticul ăsta. Aici a fost ceva.
Slăbănog. Gras.
Hei, trebuie să ajung la munte. Haide, puștiule.
Ți-am mai spus. Numele meu e Koda.
Spune-l după mine. Koda.
Ești sigur că mama ta nu te-a abandonat, Koda?
- Rutt. - Pleacă de aici, mănânc niște muguri.
- Rutt. - Îmi întrerupi concentrația.
Ar trebui să începem să fugim, acum.
Nu pot. Încă diger. O să am crampe.
- Vine după noi. - Hai, frățioare.
Crampă.
Dacă chiar vrei să știi cum am fost separați eu și mama...
Păstram povestea asta pentru Vâltoarea Somonilor, dar o să-ți spun.
Era probabil a cincea sau a șasea cea mai friguroasă zi din viața mea.
- Sună bine. Ar trebui să o păstrezi. - Așa crezi?
Ah, da. Pentru prietenii tăi.
Atunci, am altă poveste.
- Uite ce e. Ce ar fi să nu vorbim? - OK.
- Atunci o să cânt. - Nu.
Spune tuturor că sunt pe drum
Vrei să taci?
Noi locuri și prieteni voi vedea.
Nu mai cânta.
Da, sunt pe drum
Și nu aș vrea să fiu Nicăieri altundeva
Hai spune lumii că plec la drum
Și mă încântă fiecare pas
Soare blând Eu cântând plec acum
Și nu-mi pot reține zâmbetul
Căci nimic nu egalează Revederea cu cei ce-ți sunt dragi
Oricât de mare ar fi distanța.
Și poveștile pe care le spunem Te vor face să zâmbești
Oh, cât de bine îmi pare
Așa că spune-le că sunt pe drum
Să văd noi prieteni și noi locuri
Și să dorm sub stele Cine și-ar putea dori mai mult
Cu Luna păzindu-mă
Nici zăpada, nici ploaia Nu mă pot opri
Soarele va ieși Așteaptă și o să vezi
Vântul rece când îl simți În obraji, nu ezita
Îți dă aripi ca să poți zbura
Și nu aș vrea să fiu Nicăieri altundeva
Iată plec la drum
Chiar acum
Sunt pe drumul meu
Hei, stați așa.
- Ce mai faci, pui de urs? - Și urs mai mic.
Nu am știut că ai un frate mai mic. E drăguț.
- De fapt, e... - Ne-a fugărit un vânător.
Ne gândeam că am putea sta cu voi.
- Doar să vă însoțim. - Da, ar fi nostim.
- Dacă vânătorul ne ajunge... - Atunci îl mănânci.
- Așa ne gândeam noi. - L-am pierdut la ghețar.
Și crezi că nu o să meargă după astea?
- Sunt foarte drăguțe. - Am o idee.
OK, asta e straniu.
- Eu conduc. - Când pot să conduc și eu?
Nu e chiar atât de ușor. Uită-te la ce fac eu.
Să ne așezăm în spate. Arăt de parcă m-ai fi vânat.
Spune tuturor că sunt pe drum
Haide.
Și de-abia aștept să fiu acolo
Ceruri senine în față Da, sunt pe drum
Doar lucruri bune de împărtășit
Spuneți tuturor că sunt pe drum
Și că de-abia aștept să fiu acasă
Cu un soare blând Da, sunt pe drum
Doar lucruri bune de arătat
Sunt pe drum
Da, sunt pe drum
Minunat, hei?
OK, uite cum îmi amintesc eu. Dacă zăpada e albă, atunci e bine.
Galbenă sau verde, sănătatea se pierde.
Pe asta am învățat-o pe pielea mea.
Îmi amintesc. Anul trecut la Vâltoarea Somonilor prietenul Bucky m-a provocat.
Auzisem de un pui căruia i-a rămas limba lipită de ghețar.
Și a început să plutească în derivă.
Ca să îl salveze au trebuit să-i rupă limba,
și acum vorbește așa tot timpul...
Tu te oprești vreodată din vorbit?
Uite. Curcubeul nopții.
- Poți vedea spiritele de aici. - Știi despre marile spirite?
Da, bunica mea e acolo, și bunicul.
Mama spune că spiritele fac toate schimbările magice din lume.
Când frunzele își schimbă culoarea, sau când luna își schimbă forma,
- sau mormolocii se prefac în broaște. - Da, înțeleg.
Știi, poate ar fi bine dacă ar lăsa lucrurile în pace.
- Ce vrei să spui? - Fratele meu e un spirit.
Dacă nu ar fi fost el, eu...
Eu nu aș fi aici.
Ai un frate acolo sus?
- Ce i s-a întâmplat? - A fost omorât de un ur...
De un monstru.
Cum îl cheamă?
Sitka.
Îți mulțumesc, Sitka. Fără tine nu l-aș fi cunoscut pe Kenai.
Totdeauna mi-am dorit un frate.
Deci vrei să jucăm "De-a spionatul"?
- Bine. Încep eu. - OK.
Spionez ceva verde.
Copac? E rândul meu?
- Da. - OK, spionez ceva înalt.
- Copac. - OK.
Spionez ceva cu coajă.
Copac?
OK, spionez...
- Un butuc vertical. - Copac.
- OK, spionez... - Copac.
- E rândul meu. - Copac.
- Nu, eu... - Contează.
- Dar nici nu spionam ceva. - Contează.
OK. Copac.
Să jucăm altceva.
Koda. Haide.
- Koda, trezește-te. - Încă două luni, mamă.
Așadar, unde suntem?
Ei bine, încotro?
- Cred că e încolo. - Crezi, sau știi?
Încolo?
De ce nu m-au făcut porumbel voiajor?
- Haide. - A fost ideea ta să călărim mamuți.
Mulțumim pentru plimbare, băieți. Ura.
Am fost pierdut chiar mai rău.
- Vara trecută eram cu Bucky... - Ajunge cu poveștile.
Nu-mi pasă că tu și Binky ați găsit cel mai mare con de brad.
Mai întâi, numele lui e Bucky, nu Binky.
Și apoi, nu a fost un con de brad, ci o sămânță de brad.
Și era enormă. Mai mare decât capul tău gras.
Ursul nostru păzitor pleacă.
Mai bine l-am urma. Haide.
- Poți să-ți miști piciorul... - Nu mă pot da jos.
Nici eu. OK, băieți...
O să-i ajungem pe ceilalți băieți mai târziu.
- Frumoasă plimbare, hei? - Splendidă.
Știi, mă gândeam că poate acum e momentul să conduc eu.
Relaxează-te și savurează plimbarea.
Da. OK.
Îmi pare rău că ne-am rătăcit, OK?
- Chiar dacă e vina ta. - Vina mea?
Până aici.
Dacă nu eram eu, ai mai atârna și acum cu capul în jos.
Era mai bine decât să mă pricopsesc cu tine și cu moara ta stricată.
"M-am pierdut. Nu-mi găsesc mămica. Mă duci la Vâltoarea Somonilor?"
- De ce nu te maturizezi? - Bine. Mă duc singur.
- Bine. Du-te. - Bine.
Bine.
Koda?
Monștrii ăia sunt înfricoșători.
Mai ales cu bețele alea.
Hai, să mergem.
Recunoști ceva primprejur?
Sau poate nu vezi de capul meu gras?
Chiar crezi că am un cap gras?
Dacă ți-ai arcui umerii puțin, nu ar mai părea atât de mare.
Adică așa? Sau așa?
Dar așa?
Ah, mamă, asta a fost bună.
Poate ne îndrumă ei.
- Asta curăță sinusurile. - Așa e.
OK, lovește-mă iar. Cred că ea se uită.
- Bună, scumpo. - Da, mă soarbe din priviri, nu glumă.
- Hei, păpușico. - Nu, hei, tâmpitule.
Ți-ai pierdut mințile? La mine se uită.
Parcă s-ar uita la mutra ta urâtă? Fii serios.
Scuză-mă, dră. E timpul de plecare.
Vrei să pleci? Arată ce poți.
- Coarnele sus. - Stai puțin.
- Scuze. - Ce vrei?
- Ce-i asta? - O clipă, ursule.
Hei, taci.
Ba tu să taci.
Hei, tacă-ți fleanca?
- Nu. - Taci.
Coarnele lor au fost înșurubate prea mult.
Hei, stai o clipă.
- Știu locul ăsta. - Zău?
Da. Vâltoarea Somonilor nu e departe.
Trebuie doar să trecem pe acolo.
Ce?
Ești sigur că știi unde mergi?
Da, vino după mine.
Koda?
Unde ești?
- Nu face asta. - Te-am speriat, așa e?
Una e să fii speriat, și alta să fii surprins.
Și tu ai fost amândouă.
Bună încercare. Ai puțină salivă acolo.
- Kenai. - De data asta nu mă mai păcălești.
Nu, fii atent!
Nu.
Haide.
Kenai.
Kenai, unde ești?
La stânga.
Nu, cealaltă stânga.
Kenai.
Nu.
Ce faci? Trebuie să ieșim de aici.
De ce ne urăsc, Kenai?
- Suntem urși. - Și?
Și știi cum sunt. Sunt ucigași.
Stai așa, cine sunt ucigașii?
- Urșii. - Cum? Care urși?
Eu nu sunt așa, tu nu ești așa.
Ei bine, evident nu toți urșii. Adică, tu ești în regulă.
Majoritatea urșilor caută orice scuză ca să atace oamenii.
Da, Kenai, el ne-a atacat pe noi.
Ești doar un pui. O să înțelegi când mai crești.
Pește.
Am reușit. Am ajuns. Haide.
Ce? Koda.
- Pește. - Hei. Pleacă.
Pleacă. Haide.
Hei, tulburi apa, tipule.
Da, încearcă să nu sperii peștele, amice.
- Tug. - Hei, Koda. Vino aici.
Ia te uită la tine.
- Ai văzut-o pe mama? - Nu, chiar nu am văzut-o.
- Eu și prietenul Kenai am întrecut-o. - El e cu tine?
Salut.
Nu te-am mai văzut niciodată aici.
- De unde ești? - Ei bine, eu...
Vezi? Uite muntele, așa cum am promis.
Luminile ating vârful în fiecare noapte.
O să fie mai greu de ajuns acolo sus decât să călărim mamuții.
- Mamuți? - Glumești?
- Asta e ciudat. - Face multe lucruri ciudate.
Bea apă cu o frunză. Și nu-și ascute ghearele pe copaci.
- Nu a hibernat niciodată... - Koda.
Pot să vorbesc cu tine o clipă?
Scuzați-ne.
E cam nervos, nu-i așa?
OK. Koda, eu...
- Eu trebuie să plec. - Ei bine, când te întorci...
Eu... Nu o să mă întorc.
Cum? De ce?
Pentru că... Ei bine, e greu de...
- Pleci? - Nu.
Adică, da.
Ei bine, e doar că eu...
- Locul meu nu e aici. - Locul tău?
Locul tuturor urșilor e aici. Haide, amice.
Toți sunt invitați Noi așa trăim
Suntem aici unul pentru celălalt
Bucuroși să dăruim
Împărțim tot ce avem
Și tuturor ne pasă
Așa că vino
Bun venit în familia noastră
Bun venit în frăția noastră
Suntem bucuroși primind și dăruind Prietenilor pe care îi facem
Nu e ceva ce n-am face
Bun venit în familia noastră
Bun venit la vremea fericirii noastre
Asta e sărbătoarea noastră Și știi, cel mai bun lucru
E că suntem aici să împărțim totul
Există între noi o legătură Ce nu poate fi explicată
Este o sărbătoare a vieții
Și a revederii prietenilor
Alături tot mereu
La bine și la greu
- Așa că vino - Bun venit în familia noastră
Bun venit în frăția noastră
Secretul este dulcele trai Pe toate aici tu le ai
Căci este un colț de rai
Mereu să ne amintim
Pe cei dragi să îi iubim
Să găsim dragostea Să făurim un viitor
Să spunem povești Și să râdem cu prietenii
Amintiri prețioase ce nu le vom uita
Acesta este Cel mai frumos
Și cel mai liniștit loc În care am fost vreodată
Nu seamănă cu nimic Din ce am văzut înainte
Când mă gândesc ce departe am ajuns Nu pot să cred
Și totuși îl văd
Apoi îmi văd familia
Ne văd așa cum obișnuiam să fim
- Haide - Bun venit în familia noastră
Bun venit în frăția noastră
Suntem bucuroși primind și dăruind Prietenilor pe care îi facem
Nu e ceva ce n-am face
Bun venit în familia noastră
Bun venit la vremea fericirii noastre
Asta e sărbătoarea noastră Și știi, cel mai bun lucru
E că suntem aici să împărțim totul
Suntem aici să împărțim totul
Bine, potoliți-vă, cu toții. Liniștiți-vă.
Nu aruncați oasele de pește acolo. Cineva s-ar putea îneca cu ele.
Uite, OK, încep eu.
OK, să vedem. Cel mai interesant lucru care mi s-a întâmplat anul ăsta.
Ah, știu. Ascultați.
A fost când am doborât copacul care bloca vederea din peștera mea.
Acum locuiește la mine o familie de veverițe.
Da. Bine, toată lumea, să văd niște lăbuțe în aer.
- Cine e următorul? Haideți. - Tug. Știu eu una.
Fiți atenți. V-am păcălit.
Anul ăsta l-am pierdut pe soțul meu iubit, Edgar.
Încetează să mai spui lumii că sunt mort.
Câteodată îi pot auzi vocea.
Următorul e al meu.
Oh, da.
- Asta e. L-am prins. L-am... - Cred că e rândul nostru.
Acesta este anul în care am întâlnit cea mai minunată...
Nu, tu ești minunat.
- Tu ești mai minunată. - Hei, luați-vă o peșteră!
Dacă ar mai trăi Edgar.
Ți-am spus femeie, sunt chiar aici.
- Te iubesc, dulceață. - Pe ăsta îl prind.
- Poftim, Koda. - Tu trebuie să povestești, Kenai.
- Ce? - Da. L-ai prins, spui povestea.
Nu te-ai jucat așa când erai pui?
Haide, Keno.
Bine.
- Vreți să știți ce am făcut anul ăsta? - Da.
Am fost în cea mai lungă, grea și istovitoare călătorie de până acum,
împreună cu cea mai mare belea pe care am întâlnit-o vreodată.
La ce te poți aștepta de la un frățior?
OK, amice, e rândul tău.
- Să auzim, Koda. - OK, fiți atenți.
Anul ăsta am văzut-o pe mama luptându-se pe viață și pe moarte
cu cea mai fioroasă creatură din lume.
- Cine urmează? - Ce?
Stați puțin. Cred că toți vrem să auzim restul poveștii, Koda.
Știam eu că o să spui asta. Să vedem.
Era probabil a cincea sau a șasea cea mai friguroasă zi din viața mea.
Eu și mama mâncam pește și ne distram de minune.
Dintr-o dată mă împinge într-un tufiș și îmi spune să nu fac nici un zgomot.
Spune, "Miros ceva." Am început să adulmec.
Ceva în pădure alerga spre noi,
venind mereu mai aproape.
Și dintr-o dată, dintre copaci apare un vânător.
Și mama nu are unde să fugă.
Monstrul a blocat-o cu spatele la ghețarul ăsta imens.
Monstrul atacă. Dar mama e prea iute pentru el.
Și înainte să o facă din nou, ea se ridică și urlă "pleacă."
- Kenai. - Apoi mama miroase mai mulți ca el.
E o haită întreagă care vine spre noi.
Sitka, nu. Ursul. În spatele tău.
Ea fuge ca să-i împiedice să ajungă la mine.
Sunt toți în jurul ei împungând cu bețele.
- Sitka. - Ghețarul s-a rupt și a căzut.
Era gheață peste tot.
Ea nu și-a mai putut ține respirația și bum.
Iese din apă. N-am fost niciodată atât de speriat.
- Mă duc după urs. - Sitka nu ar vrea asta.
Sitka nu e aici din cauza monstrului.
Să cadă de pe ghețar. Nu am mai văzut așa ceva.
Vă puteți imagina?
Kenai. Ce e cu tine, Kenai?
- Koda. Și apoi ce s-a întâmplat? - Ea a fost OK?
Hei, Kenai, ce e cu tine?
- Unde te duci? - A ieșit din apă OK.
Dar așa am fost separați. Imediat după aceea l-am cunoscut pe Kenai.
Kenai?
Te-am speriat din nou?
- Da. - Unde ai fost?
Arăți groaznic. Mama spune că după ce mănânci mult pește trebuie să te culci.
Koda.
E ceva ce...
Știi povestea pe care ai spus-o aseară?
- Da. - Am și eu să-ți spun o poveste.
Zău? Despre ce este?
Este despre un om.
Și despre un urs.
Dar cel mai mult este despre un monstru.
Un monstru care a făcut ceva atât de rău...
Oriunde mă întorc, rănesc pe cineva
Dar nimic din ce spun Nu poate schimba ce am făcut
Aș face orice îmi stă în puteri
Aș da orice pe lume
Dar cărarea pe care o caut E închisă acum pentru mine
Am făcut ceva foarte, foarte rău.
Frate urs, te-am dezamăgit
Nu-mi place povestea asta.
Te-ai bizuit pe mine, ai crezut în mine Iar eu te-am dezamăgit
Mama ta nu se întoarce.
Eu am crezut că te ajut când te-am mințit
Dar nu mai pot rușinea de tine s-o ascund
Sper că cineva va apărea
Și durerea îți va alina
Nu e nici o ieșire
Din acest loc întunecat
Nici o speranță, nici un viitor
Știu că nu pot fi liber
Dar nu pot vedea o altă cale
Și nu mai pot îndura încă o zi
Koda?
Koda, aș vrea să pot...
Aș vrea să fie o cale...
Aș da orice dacă...
Dacă aș putea...
Îmi pare rău, Koda.
Îmi pare atât de rău.
Îmi pare rău, Kenai.
Nici nu știu ce fac aici.
Am nevoie de ajutor.
Sitka.
Îmi pare rău.
Dacă conduceam eu asta nu s-ar fi întâmplat.
- Nu mă lași niciodată să fac ceva. - Taci. Mi-am cerut scuze. Las-o baltă.
Nu pot să cred că ai distrus un mamut.
- Muntele ăla ne-a ieșit în față. - Nu-ți pot accepta scuzele.
- Era în unghiul mort... - Uite. E ursulețul acela.
- E supărat rău. - Ce ai pățit, ursulețule?
Nimic. Sunt bine.
Bun. Unde eram? Ah, da. Ești un copitat mare, egoist și nechibzuit.
- Ce? - M-am săturat.
- De acum încolo, el e fratele meu. - Nu poți face asta.
Îmi pare rău, dar ai fost înlocuit cu scumpul meu frate... Cum te cheamă?
Nu mai vreau nici un frate.
- Vezi? Și el s-a săturat de tine. - Promit că mă schimb.
Las-o baltă. Nu o să te schimbi. Să fii frate nu înseamnă nimic la tine.
- Ba sigur că înseamnă. - Ce?
Știi când ți-au înghețat copitele în heleșteu?
- Cine a stat cu tine toată iarna? - Tu.
Cine ți-a arătat locurile bune de păscut?
Cu iarbă extra fină, acoperită cu rouă.
De ce crezi că am făcut astea?
Pentru că...
Pentru că îmi place roua.
Pardon? Nu cred că am auzit ce ai spus.
Am spus, "îmi place roua".
Și mie îmi place roua.
Hei, o să mă schimb.
- Pe naiba. - Zău, mă pot schimba.
- Pleacă, nu mă atinge. - Mă pot schimba.
Hei. Nu.
Nu acolo, ăsta e punctul.
Pe mai târziu, ursulețule.
Da, o zi bună. Știi ce se cere acum?
Un morman delicios de orz și sunătoare pe o bază de hamei încolțit.
Îmi place.
Sitka. Sitka, ești acolo?
Te rog. Te rog, Sitka.
Nu știu ce altceva să fac.
Sitka.
Denahi.
Sitka, iute, schimbă-mă înapoi.
Unde ești, Sitka?
Denahi.
Denahi, te rog.
Koda.
Nu.
Lasă-l în pace.
Koda.
Kenai?
Sitka?
Koda, nu-ți fie frică. Sunt eu.
Are nevoie de mine.
Știi, arăta mai bine ca urs.
Dar, Denahi...
E în regulă, Kenai.
Orice s-ar întâmpla, vei fi mereu fratele meu mai mic.
Am spus mic?
Kenai.
Fratele meu Kenai a decis să trăiască cu Koda și ceilalți urși.
M-a învățat că dragostea e foarte puternică.
Și am transmis înțelepciunea poveștii sale oamenilor noștri.
Povestea unui băiat care a devenit bărbat
devenind urs.
Mari spirite ale celor ce au fost
Luați mâinile noastre și călăuziți-ne
Umpleți-ne inimile și sufletele Cu tot ce știți
Arătați-ne că în ochii voștri
Suntem toți la fel
Frați unii cu alții Rămânem în această lume
Cu adevărat frați egali
Frați egali
FRATELE URS
Așadar, ce faci aici, ursulețule?
Exersez mișcările. Vrei să vezi una?
Sigur. Trebuie să fie bună.
Ascultă-mă. Am fost un om care s-a schimbat în urs.
Nu castor. Bărbat în urs. Asta este.
Oh. Da, și înainte de asta ai fost poate o capră?
- Sau poate un bizon de apă? - Nu, e un iepuraș.
Uită-te la urechi și la labele păroase. Atenție la iepure.
În nici un caz.
OK, acum, toată lumea, inspirați.
Apoi când expirați
salutați soarele.
Nu, tu să taci.
- Cum merge treaba, Koda? - Bine.
Sunt lucruri Pe care le înveți în viață
Iar în timp vei vedea
Că acolo, undeva Totul așteaptă
Dacă nu-ți pierzi credința
Așa că nu fugi, nu te ascunde Totul va fi bine
Vei vedea, ai încredere în mine Voi avea grijă de tine
Doar privește prin ochii mei
Undeva acolo E un loc mai bun
Doar privește prin ochii mei
Totul se schimbă
Vei fi uimit de ce vei descoperi
Există un loc mai bun
Dacă privești prin ochii mei
În această călătorie vor fi clipe
Când nu vezi decât întuneric
Dar acolo, undeva Lumina zilei te găsește
Dacă nu-ți pierzi credința
Așa că nu fugi, nu te ascunde Totul va fi bine
Vei vedea, ai încredere în mine Voi avea grijă de tine
Doar privește prin ochii mei
Dar acolo, undeva E un loc mai bun
Doar privește prin ochii mei
Totul se schimbă
Vei fi uimit de ce vei descoperi
Dacă privești prin ochii mei
Toate lucrurile pe care le poți schimba
În orice există un înțeles
Și vei găsi tot ce îți trebuie
Sunt atât de multe de înțeles
Privește prin ochii mei
Dar acolo, undeva E un loc mai bun
Doar privește prin ochii mei
Totul se schimbă Vei fi uimit de ce vei descoperi
Privește prin ochii mei
Totul se schimbă Vei fi uimit de ce vei descoperi
E un loc mai bun Dacă privești prin ochii mei
Știi că e un loc mai bun Privește prin ochii mei
Dacă privești prin ochii mei
Privește prin ochii mei
Știu că e greu Dar cumva ai reușit
Să te uiți în inima ta Și să mă ierți
Tu mi-ai dat puterea să văd
Unde se sfârșește călătoria mea
Tu mi-ai dat Puterea să continui
Din locul acesta întunecat văd calea
Îmi văd viitorul
Iertarea ta m-a eliberat
Oh, și pot vedea altă cale
Pot îndura o altă zi
Văd calea
Pot vedea calea
Îmi văd viitorul
Văd calea din acest loc întunecos
Îmi văd viitorul
În conformitate cu legile federale și statale pentru ocrotirea naturii,
nici un pește nu a fost vătămat la realizarea acestui film.
Nu! O să mă mănânce!
Stop. Stop.
Cineva să mă ajute. Ajutor. Oricine.